Елен Беатрікс Поттер (1866—1943) – популярна англійська дитяча письменниця й талановита художниця. Скільки себе пам'ятала, вона завжди любила малювати, а ще любила тварин і без кінця малювала саме їх. У її малюнках пухнасті звірятка обзаводилися іменами, модно одягалися, одружувалися, мали дітей… Так поступово складався неповторний стиль прекрасної художниці. Пізніше Поттер почала писати про своїх вихованців дивовижні історії. її чарівні казки про звірят, милі та добрі, з чудовими малюнками, люблять діти і дорослі у всьому світі, їх перекладено 35 мовами. До цієї книжки увійшли «Казка про поросятка Робінзона» та «Казка про поросятка Чемні». Вони проілюстровані малюнками самої Беатрікс Поттер. Це новий переклад українською всесвітньо відомих казок.
Елен Беатрікс Поттер (1866—1943) – популярна англійська дитяча письменниця й талановита художниця. Скільки себе пам'ятала, вона завжди любила малювати, а ще любила тварин і без кінця малювала саме їх. У її малюнках пухнасті звірятка обзаводилися іменами, модно одягалися, одружувалися, мали дітей… Так поступово складався неповторний стиль прекрасної художниці. Пізніше Поттер почала писати про своїх вихованців дивовижні історії. її чарівні казки про звірят, милі та добрі, з чудовими малюнками, люблять діти і дорослі у всьому світі, їх перекладено 35 мовами. До цієї книжки увійшли казки про котів: «Казка про Тома Кошеня», «Казка про Рудого і Квашеного», «Історія про міс Манюню», «Котячий рулет» та «Казка про пиріг і форму для випічки». Вони проілюстровані малюнками самої Беатрікс Поттер. Це новий переклад українською всесвітньо відомих казок.
Елен Беатрікс Поттер (1866—1943) – популярна англійська дитяча письменниця й талановита художниця. Скільки себе пам'ятала, вона завжди любила малювати, а ще любила тварин і без кінця малювала саме їх. У її малюнках пухнасті звірятка обзаводилися іменами, модно одягалися, одружувалися, мали дітей… Так поступово складався неповторний стиль прекрасної художниці. Пізніше Поттер почала писати про своїх вихованців дивовижні історії. її чарівні казки про звірят, милі та добрі, з чудовими малюнками, люблять діти і дорослі у всьому світі, їх перекладено 35 мовами. До цієї книжки увійшли «Казка про Тімоті Навшпинька», «Казка про білченя Горіхам а», «Казка про Джеміму Качку-О'Зерну», «Казка про містера Джеремі Фіш ера», «Віршики для маляток від Сесілії Парслі» та «Віршики для маляток від Мишки Ласунки». Всі вони проілюстровані самою Беатрікс Поттер. Всесвітньо відомі казки виходять у новому перекладі українською.
Елен Беатрікс Поттер (1866—1943) – популярна англійська дитяча письменниця й талановита художниця. Скільки себе пам'ятала, вона завжди любила малювати, а ще любила тварин і без кінця малювала саме їх. У її малюнках пухнасті звірятка обзаводилися іменами, модно одягалися, одружувалися, мали дітей… Так поступово складався неповторний стиль прекрасної художниці. Пізніше Поттер почала писати про своїх вихованців дивовижні історії. її чарівні казки про звірят, милі та добрі, з чудовими малюнками, люблять діти і дорослі у всьому світі, їх перекладено 35 мовами. До цієї книжки увійшли казки про кроликів: «Казка про кролика Пітера», «Казка про кроленя Бенджаміна», «Казка про Кроленят-Вухастиків» та «Історія про злого й нечемного кролика». Вони проілюстровані самою Беатрікс Поттер. Всесвітньо відомі казки виходять у новому перекладі українською.
Назва цієї книжки не зовсім звичайна: «Світове місто Харків». Але що це означає? У всьому світі нині понад сто міст називають себе світовими, укладаючи в це поняття насамперед здатність вирішувати питання, що мають значення в глобальному масштабі. Люди, котрі проживають у них, можуть виражати себе, використовувати свої таланти на загальне добро. І водночас світове місто чудово облаштоване, зручне й цікаве для його мешканців і гостей, вирізняється конкурентоздатною економікою, інноваційними технологіями, багатою історією й культурою. Чи може Харків претендувати на таке звання? Відповідь на ці та інші питання ви знайдете, прочитавши книжку, яка не випадково адресована школярам та їхнім батькам. Адже саме прийдешньому поколінню належить продовжувати історію нашого славного міста, яку розпочали 365 років тому перші поселенці – вільні люди на вільній землі. Читачеві надається можливість дізнатися про знакові події, що відбувалися в Харкові від часу заснування і до наших днів. Безумовно ж, у книжку увійшло далеко не все. Але факти, події, люди, про яких оповідається, допоможуть відчути, чим жили в минулому харків'яни, або харківці, як вони себе називали, якими цінностями керувалися в своїх діях і вчинках, яких успіхів досягло місто, котре з повним правом називають інтелектуальною столицею України. Для молодих харків'ян ця книжка стане не лише приводом пишатися своїми земляками й рідним містом, але й допоможе відчути, у чому полягає душа й слава Харкова.
Опальний майор-держбезпеківець Геннадій Петрович закінчує своє двохрічне відрядження. Він мріє про повернення до Києва і впевнений в тому, що всі свої проступки вже відробив, ловлячи парашутистів-диверсантів в Закарпатській області. Як же він помиляється… Адже на нього тільки чекає справжнє покарання… А зараз, в переддень Всесвітнього жіночого дня 1953-го, за святкування якого в траурні дні по Сталіну позбавляли чинів і звань, він ще нічого не підозрює і насолоджується видом на величну львівську споруду – колишній будинок взаємних обезпечень «Дністер». Йому ввижається, що на ній написано: «Товариство осиротілих атеїстів» – адже ми завжди бачимо те, що хочемо бачити…
Borys Tynka – znawca i pasjonat Odessy, człowiek bezgranicznie zakochany w Ukrainie. Urodził się w Krakowie, gdzie na co dzień prowadzi niewielkie biuro podróży "ZimaLeto Travel" specjalizujące się w organizacji wypoczynku w Polsce dla turystów z krajów byłego bloku wschodniego. Kilka ostatnich lat poświęcił dodatkowo na organizację wypoczynku polskich turystów na Ukrainie, głównie we Lwowie, Kijowie i ukochanej Odessie. Poza pilotowaniem polskich wycieczek na terenie Ukrainy, zajmuje się jej promocją, współpracuje z tamtejszymi organizacjami turystycznymi, pomaga w organizacji turystycznych targów, wspierając wielokrotnie wystawców z ukraińskich miast. O tym, że Odessa jest miastem zachwycającym wie każdy, kto choć raz ją odwiedził. Aby ją lepiej zrozumieć, pomoże przewodnik, który trzymasz w ręce. Jest on niezbędny zarówno dla tych, którzy chcą dopiero poznać to niezwykłe miasto, jak też i dla tych, którzy już je odwiedzili. Autor stara się w nim przedstawić Odessę taką, jaka jest naprawdę. Przekazuje swoją wiedzę na temat miasta, które kilka wieków temu było niewielką tatarską warownią, a obecnie przyciąga tysiące turystów swoją specyfiką i kolorytem. Pragnie podzielić się historią Odessy i równocześnie zaproponować ekonomiczny i wielokrotnie sprawdzony wariant dojazdu. Zaprasza wszystkich chętnych na wspólne zwiedzanie miasta po jego cudownych zaułkach, parkach, plażach, skwerach. Spróbuj pokochać to przepiękne miejsce razem z nim, poczuj specyficzną mieszankę morza, słońca, czystego powietrza oraz dobrego humoru. Wszystkie miejsca opisane w przewodniku, muzea, teatry, plaże autor odwiedził osobiście. Ilustracje książki stanowią piękne fotografie, wykonane przez autora.
Роман Іваничук (1929—2016) – відомий український письменник, громадський діяч, лауреат багатьох літературних премій, серед яких Національна премія України ім. Тараса Шевченка, Герой України. У його творчому доробку – близько двадцяти історичних романів, якими письменник заповнював білі плями в нашій історіографії. У пропонованому виданні – дві короткі повісті Р. Іваничука, написані в останній рік життя й опубліковані в журналах «Дзвін» та «Кур'єр Кривбасу» (обидві 2016 р.). «Танго. Дотик любові» – зворушливі й несподівані спогади з дитячих літ. Враження, яке справило на письменника виконання танго, лірика композитора Богдана Весоловського та його доля, закарбовані в пам'яті, проникливо відтворені у тексті. «На межі з потойбіччям» – сповідь людини, яка, перенісши складну операцію, балансує між життям та смертю. І що ж урешті переможе – любов чи жах потойбіччя?..
Станіслав Вінценз (1888—1971) розповідає про архаїчну народну культуру гуцулів, творення міфічного і магічного мислення на основі переконань про циклічну зміну часу і заперечення існування історії. Окрім основного оповідача, розповідь ведуть герої твору, часто реальні історичні персонажі. Особливу увагу автор приділив постаті Олекси Довбуша. У трьох частинах книги («За голосом трембіти», «Лісові люди», «Історія слободи, або Кінець опришківства») розгортається багатокольорова мозаїка зі справжніх і легендарних персонажів, притч, пісень, етнологічних нарисів з Гуцульщини. Тут переплітаються різні жанри: поетична проза, легенда, публіцистика.